140 години от рождението на Сирак Скитник
Сирак Скитник (псевдоним на Панайот Тодоров Христов) е български поет-символист, художник и театрален критик. Роден е на 22 ноември 1883 г. в Сливен. През 1902 г. завършва Богословското училище в София и започва да работи като учител. Печата свои стихове в сп. „Художник“, като през 1906 г. става и негов съредактор заедно с Александър Балабанов и Симеон Радев. През 1908 г. заминава за Петербург, за да учи живопис в частното училище на Леон Бакст и остава там до 1912 г. По време на престоя си излага свои картини, рисува декори и плакати, пише стихове и изпраща литературно-художествени писма до сп. „Демократически преглед“. След като се завръща в България, взема участие в Балканската, Междусъюзническата и Първата световна война, където бива ранен и награден с орден за храброст. В периода 1913-1917 г. преподава рисуване в Асеновград. По същото време представя свои картини, илюстрира книги, включва се в различни художествени дружества и превежда художествена литература от френски език. От 1923 до 1924 г. е драматург и артистичен секретар на Народния театър. Библиотекар в Министерството на просвещението (1924-1925), председател на дружество „Родно изкуство“ (1927) и пръв председател на Съюза на дружествата на художниците (дн. Съюз на българските художници) (1931). През 1935 г. е назначен за главен уредник на Радио София и началник на радиоразпръскването в България, като остава на този пост до смъртта си на 5 март 1943 г.
190 години от рождението на Добри Войников
Добри Войников е роден на 10 ноември 1833 г. в Шумен. През 1858 г. завършва френския колеж в Цариград и по-късно започва да работи като учител. В периода 1858-1864 г., докато учителства в родния си град, взема участие и в църковната борба на българите. По същото време въвежда в учебната програма предмети като „българска история“ и „нотно пеене“, пише няколко учебника по българска история, граматика и словесност и издава една христоматия. След като бива принуден да емигрира заради антигръцката си позиция по църковния въпрос, се установява първо в Браила (1864-1870), а после и в Гюргево (1871-1873), където също работи като учител. Издава „Кратка българска история“ (1861) и „Ръководство за словесност“ (1874). През 1865 г. в Браила създава любителска театрална трупа с оркестър, като пише драми и комедии и музика към тях – „Райна княгиня“, „Покръщението на Преславский двор“, „Възцаряването на Крума Страшний“. Счита се за основоположник на българския театър и негов първи режисьор. От 1867 до 1870 г. издава в. „Дунавска зора“. През 1869 г. е сред учредителите на Българското книжовно дружество, което впоследствие прераства в Българска академия на науките. През 1871 г. пише най-известното си произведение сатиричната пиеса „Криворазбраната цивилизация“, в която осмива начина на възприемане на чуждестранните маниери от някои кръгове от българското общество. През 1874 г. се завръща в родния си град Шумен. По време на Руско-турската освободителна война (1877-1878) е управител на сиропиталище в Търново, където се разболява от тиф и умира на 27 март 1878 г.
Възпоминателна среща и документална изложба за Кръстина Гечева
На 14 ноември отбелязахме 96 години от рождението на Кръстина (Тити) Гечева – виден библиограф, редактор и преводач. По този повод онлайн платформата „Стефан Гечев“, Българо-гръцкото културно сдружение „Аристотел – културен мост“ и Централната библиотека на БАН организираха възпоменателна вечер с документална изложба в нейна чест, която се проведе в читалня „Акад. Стефан Панаретов“. Събитието беше открито от д-р Силвия Найденова, директор на библиотеката, която представи детайли от професионалния път на Тити Гечева. За нея и съпруга ѝ – поета, драматург, преводач, литературен критик и дипломат – Стефан Гечев говориха техният племенник Стефан Артамонцев, създател на културната платформа „Стефан Гечев“, проф. Анисава Милтенова, Янис Лиолиос, председател на Българо-гръцкото културно сдружение „Аристотел – културен мост“, и Дионисия Нерологу, секретар на сдружението. Сред присъстващите бяха проф. Светлана Стойчева, проф. Анна Влаевска (Рим), доц. Катя Михайлова, доц. Николета Пътова, Румяна Пашалийска, Ани Кирилова, Кета Мирчева, Нелма Вълчева, Румяна Радева, Паулиана Новакова, много колеги, приятели и роднини, които разказаха свои спомени за работата и взаимоотношенията си с Тити Гечева. В края на вечерта беше прочетен спомен за нея от дългогодишната ни колега Василка Тодоринова, понастоящем началник отдел „Комплектуване“ в Allen County Public Library на гр. Форт Уейн (Индиана, САЩ). Бяха прожектирани и видео материали, посветени на Кръстина Гечева и нейния живот. Гостите имаха възможност да разгледат специално подготвената изложба от книги на Кръстина Гечева, Стефан Гечев и Алберт Гечев (литературен критик, баща на Стефан Гечев), съхранявани във фонда на ЦБ – БАН, както и оригинални снимки от семейния архив. Кръстина Гечева е преводач, редактор и библиограф от школата на акад. Никола Михов и проф. Тодор Боров, автор на редица емблематични монографии в областта на биобиблиографията и тематичната библиография. Благодарение на нея е увековечено наследството на личности като Йордан Иванов, Михаил Арнаудов и Иван Шишманов. Кръстина Гечева остави на специалистите система от принципи, на които да се основава специализираният библиографски труд. Изданията с нейното име и до днес са в много отношения ненадминати по научна стойност и остават настолни книги за всяко ново поколение учени и изследователи. Stefan Gechev