Провеждане на традиционната среща на библиотеките на постоянните научни звена (ПНЗ) на БАН за 2022 г.
На 15 февруари (вторник) се проведе традиционната среща на библиотеките на постоянните научни звена (ПНЗ) на БАН за 2022 г., като тази година тя беше в онлайн формат. В нея взеха участие 34 специалисти от библиотеките на различните институти и структури на БАН. Срещата беше открита от директора д-р Силвия Найденова, която представи отчета за дейностите, извършени през изминалата 2021 г., възникналите проблеми за решаване, както и планираните задачи за настоящата 2022 година. Габриела Георгиева, началник на отдел „Обслужване и фондове“, запозна колегите подробно с техническите характеристики и процеса на обработка на изображенията с платформата за дигитално съдържание Dspace, за да бъдат те качени и представени в нашите дигитални колекции. Веска Топалова от Справочен отдел изнесе презентация, посветена на организираните и проведени от Централна библиотека постерни и документални изложби през 2021 г. В края Валентина Георгиева от отдел „Обслужване и фондове“ разказа как е представена институцията в социалните мрежи и какви са бъдещите планове в това отношение. Както обикновено, срещата приключи с кратка дискусия и обсъждане на представените данни и възникналите въпроси. В следващите линкове ви предлагаме да разгледате четирите презентации на колегите от Централна библиотека: Отчет2021 Платформата Dspace Изложби2021 ЦБ БАН в социалните мрежи
120 години от рождението на Светослав Минков
Светослав Минков е български писател и преводач, наричан още „баща на българската фантастика”. Роден е на 12 февруари 1902 г. в Радомир. Първоначално учи в родния си град, а после в София. Дълги години работи като журналист и редактор, книговодител, началник на бюро и библиотекар в Българската централна кооперативна банка и Българската земеделска кооперативна банка. Библиотекар в Народната библиотека в София (1924–1925). През април 1925 е арестуван и задържан заедно с други писатели в Дирекцията на полицията. Като делегат на XIV международен конгрес на ПЕН-клубовете през 1936 г. посещава Бразилия и Аржентина. В периода 1942-1943 г. е служител в Българската легация в Токио. Бил е коректор във в. „Работническо дело“ и редактор във в. „Отечествен фронт“, работи също така в Радио София, Българска кинематография, сп. „Български воин“ и издателство „Български писател“. Започва да пише още като ученик, а през 1920 г. публикува първата си творба „Биномът на Нютон“ в сп. „Българан“. През годините сътрудничи с разкази, стихове, фейлетони, приказки, пътеписи, статии, реплики и епиграми и на вестниците „Литературен глас“, „Мисъл“, „Литературни новини“, „Развигор“, „Съвременник“, „Вестник на жената“, „Кормило“, „ЛИК“, „Изток“, „Стрелец“, „Литературен фронт“, „Стършел“, „Весела дружина“, на списанията, „Хиперион“, „Златорог“, „Българска мисъл“, „Септември“, „Пламък“ и др. През 1922 г. с Владимир Полянов основава първото българско издателство за фантастична литература „Аргус“. С произведенията си, преведени на над 15 езика, се утвърждава и сред първите значими представители на фантастичното в българската литература. Сред по-известните от тях са „Синята хризантема” (1922), „Дамата с рентгеновите очи” (1934), „Колет от Америка” (1950), „Отвъд океана” (1954) и др. Умира на 22 ноември 1966 г. в София.
400 години от рождението на Жан-Батист Молиер
Жан-Батист Поклен (известен със сценичното си име Молиер) е френски драматург, режисьор и актьор. Творбите му често са насочени и изобличават лицемерието и двуличието на привилегированите прослойки в обществото като дворянството и духовенството. Затова те са атакувани от моралистите, а някои от произведенията му дори са били забранени от църквата. Роден е на 15 януари 1622 г. в Париж, Франция, в семейството на заможни потомствени буржоа. Първоначално учи право и за кратко време работи като адвокат. През 1643 г. създава „Блестящият театър“, който обаче скоро затъва в дългове и Молиер се оказва в затвора. По-късно с новата си трупа се присъединява към пътуващ театър, с който в продължение на 13 години обикаля из градовете на Франция. През 1650 г. той става и негов директор. С времето трупата постига успех, установява се в Париж и получава разрешението да играе във френския придворен театър. Това е най-плодовият период за Молиер, който се изявява едновременно като автор, режисьор и актьор. Пише първите си пиеси още много млад за театралната си трупа, но голяма част от тях за съжаление не са запазени до наши дни. По време на престоя и работата си в Париж Молиер създава и най-известните си сатири като „Тартюф“ (1664), „Дон Жуан“(1665), „Мизантроп” (1666), Скъперникът“ (1668) и др. Умира след тежко боледуване от туберколоза на 17 февруари 1673 г. в Париж.